Sett ned farten.
Det er ikke bare lett.
Skift gir ... pass på!
- Det var flott. Gi meg rattet. - Aldri i livet!
Pass på! Brems!
Mathias! Se her!
Jeg lærer å kjøre bil.
Lua mi! Stopp!
Jeg har funnet bakgiret!
Nei ...
Léa!
Svar meg! Hører du, Léar?
Svar meg! Er du uskadd?
Ja.
Det er første gang vi kysser hverandre.
- Og siste også. - Tror du det?
Skal vi kjøre?
Hvorfor sa du at det var siste gang?
- Liker du meg ikke? - Jo, selvfølgelig.
- Hva er det da? - Hør her, Léa ...
- Ja, Laurent? - Jeg vet ikke riktig ...
- Det er komplisert. - Hvorfor?
- Har du ikke hørt det? - Nei. Hvorfor setter du opp farten?
Jeg lovte faren din at du var hjemme kl. 16.
Så sett opp farten.
PIKEN MED DEN BLÅ SYKKELEN 1:3
Gratulerer med fødselsdagen, lillesøster.
Du kommer så sent at du nesten er 19!
- Far! Er gjestene til meg? - 18 år!
- Léa! - Mathias ...
- Er blomstene til meg? - Jeg har kjøpt dem.
Kom og hjelp meg.
Mathias!
Camille!
Goddag, niese.
Jeg er så lykkelig.
- Bruker du parfyme? - Lavendel.
Loïïc!
Pakten til russerne og tyskerne kan være god. To livvakter for Europa.
- To stratenrøvere. - Jeg er ikke enig.
Når verden har feber trenger den en god krig.
En god årelating. Det mener De vel ikke?
Jo.
I -38 fikk vi en dårlig høst.
I år bør vi helst ikke få krig.
Det er en deilig fest.
Alle elsker deg.
Jeg har savnet deg og dette stedet.
- Maria Tosca hatet varmen. - Hvem er Maria Tosca?
Min kusine. Camilles mor. Gift med Italias konsul i Senegal.
Konsulen ble først forelsket i Senegal, deretter i Camilles mor.
Interessant.
Hva syns De om Daladier? München ... snedig.
München er en skam. Det vet Daladier alt om.
De fryktet Franco også. Og hva skjedde?
Ingenting.
Republikanerne ble fengslet, skutt. Er det "ingenting"?
Deres kone roper på Dem. Hun vil visst gjerne ha en dans.
Jeg har dårlig hukommelse.
Da skifter vi dansepartner!
Camille har forandret seg ... Til det bedre.
Det blir uvær!
Suzanne, Françoise! Kaken!
Gratulerer.
Jeg er også veldig lykkelig. Gjett hvorfor?
- Jeg blir forlovet. - Med hvem?
Laurent. Når han er ferdig som soldat.
- Hvilken Laurent? - Laurent!
Camille ...
Som bror til Pierre og gudfar til Léa -
- vil jeg gjerne si et par ord før hun blåser ut de 18 lysene sine.
Léa?
- Har du ikke sett søsteren din? - Jeg vet ikke ...
Hun er gått.
Hva er det?
Til deg. Gratulerer.
Jeg skal nok få ham.
Jeg vet at han elsker meg.
Jeg skal nok få ham!
Krigen er blitt påtvunget oss.
Hver eneste franskmann er på sin post på denne frihetens jord, -
- hvor man stadig respekterer menneskets verdighet.
Ved felles innsats i broderskapets ånd -
- vil vi kjempe for Frankrike ...
Daladier må tro vi er idioter.
Hvor mange blir hjemme til vinhøsten?
Kvinnene, barna og de gamle. Som ikke skal ut og bli drept ...
Jeg tok feil. Jeg trodde ikke det ble krig.
- Skal du dra? - Nei, jeg er for gammel.
Hvis de er for gamle eller for unge, hvem skal da gå i krig?
Alle andre.
Laurent ...
La meg hjelpe ...
- Går det ikke som det skal? - Det ser ille ut.
Et havt snes kjøpere skal ikke ha noe på grunn av kirken,
Siste år var katastrofalt. Så vi må ...
- Hva? - Vi må finne en løsning.
- Kanskje den grossisten i Paris ... - Ikke et ord til om den mannen.
- Får jeg høre hvorfor? - Han sa han kjøpte hverdagsvin.
På Montillac lager vi ikke hverdagsvin. Derfor.
Men kunne vi ikke, som tidene er ...?
Om jeg har råd til å la meg påvirke av tidene?
Er det det, hr. Fayard?
- Siste omgang! - Å, nei!
Jeg gidder ikke mer. Blir du?
Ja, jeg liker det.
Her ...
Vær så god, jeg har det ikke travelt.
Det er deilig. Det kjøler.
Stopp ... reis deg opp, Mathias.
Mathias ...
Mathias, la være.
Hold opp!
Da vi var barn og lekte var det helt greit.
Vi er ikke barn lenger.
Det er forskjellen.
- Skal vi gå tilbake sammen? - Jeg er ikke ferdig ennå.
Léa, er du forelsket i noen?
Hvorfor spør du? Langt ifra.
- Mathias liker deg visst. - Ja, er du sjalu?
Så dum du er! Bare han ikke tror noe.
For du elsker ham ikke. Det gjør du vel ikke?
Er han ikke god nok? En Fayard og en Delmas ... ville det støte deg?
Nei, men han bør ikke ha illusjoner.
Illusjoner er noe vi har alle sammen.
Du har en simpel karakter.
Alle er innkalt. Jeg er i Krigsministeriet, men så ...
Goddag.
- Laurent har perm i 24 timer. - Alt?
Han inviterer oss til forlovelsesfest med Camille.
Det var søtt av deg. Gratulerer.
- Det er litt forhastet ... - Veldig!
Onkel Adrien skal velsigne forlovelsen. Har De tid til et glass?
- Nei. - Det var ikke deg.
- Jeg må hjem, ellers takk. - Og skrifte!
- Han har mye å fortelle. - Jeg blir nødt til å gå.
Hvorfor svarte du ikke på brevene mine?
Jeg fikk dem først i går.
- Og pakken min? - Hva for en pakke?
- Sokker, trøyer og kaken. - Jeg har ikke fått det.
- Hva ser du i Camille? - Léa, la nå være ...
- Din søster vil bli sykepleier. - La henne være.
Og så Camille! Tar du fra meg vennene mine?
Våre familier har kjent hverandre i fire generasjoner i Bordeaux.
- Hun og jeg vokste opp sammen. - Er hun ikke eldre enn deg?
Du er ikke pen når du er ondskapsfull.
- Er hun bedre til å elske enn jeg? - Elsker du da?
Jeg venter på den rette.
Jeg vil ikke ha en stakkar som flørter for å kunne gjøre karriere.
Jeg hadde ikke lovet deg noe, Léa. Jeg har ikke engang sett at du ...
Du ser bare de fine! Pengene, kvinnene og konsulatet.
Du blander sammen alt. Dessuten har de ingen penger.
Bryllup i Senegal! Moren plaget av mygg ...
Maria Tosca!
Jeg kommer ikke. Når er det?
Det avhenger av krigen. Det skal foregå her.
Her!
På vår jord! Det blir uten meg. Jeg er opptatt under hele krigen.
Farvel.
Herre, velsign denne forlovelsesringen, -
- så den som bærer den bestandig er sin forlovede tro, -
- og lever i fred i Din vilje.
Og la begge skjenke hverandre gjensidig kjærlighet ...
Amen.
Og nå vil jeg be de forlovede om å knele.
Laurent d'Argilat, lover De å ville ekte Camille, -
- når hun anmoder Dem om det, og kirken ikke motsetter seg det?
Ja, det lover jeg.
Camille Nérac lover DE å ville ekte Laurent ...
Du elsker meg, og jeg elsker deg.
Ja, det lover jeg.
Og nå ...
- Hva sa hun? - Det kunne jeg ikke forstå.
Og nå synger vi fra side 42 for å lovprise Herren.
Jeg skal gjøre mitt beste, men jeg kan ikke love noe.
God reise.
Hadde De ventet til i morgen kunne jeg ha skrevet alt ned.
Jeg har alt i hodet. De har terpet ordene med meg.
- Hvor skal du hen, far? - Paris.
Dere forsinker meg når dere vil si farvel.
- God reise. - Lykke til med eksamen.
Når du kommer tilbake er jeg sykepleier. Lykke til.
Hvor blir det av Léa?
Hva skal den kofferten?
Jeg er klar ... Jeg blir med deg.
- Det blir ikke tale om! - Jo.
... det nye Frankrikes sjel blir større enn noen gang.
Seieren er nær.
Samtlige soldaters og franskmenns innsats er tidoblet.
Frankrike har alltid vokst med ulykken.
INNKALLING
TILFLUKTSROM
Hvorfor kommer dere så sent?
Kjære Lisa, vi satt fast i Poitiers i 3 timer.
Man kan dytte en bil, men ikke et tog.
- Gikk turen bra? - Nei, sa han!
Goddag, Albertine. Jeg har tatt med Léa.
Så lenge det er siden!
- Hvem er den damen? - Léa.
- Lille skatt, hva vil du her? - Studere.
Kommer dere?
Hun blir mer og mer nærsynt.
Chamberlain liker jeg godt. Og så mye self-control ...
Alltid elegant!
- Hva med de små syerskene? - Ja, Hitler ...!
- Jeg mener pikene i systuen. - Om dagen er de sammen og ler.
Om kvelden er de helt alene og gråter.
Det var din mors værelse.
Hun hadde deg med engang, for lenge siden.
Men det kan du ikke huske. Du var alt for liten.
Dette speilet ...
Det var du som slo det i stykker.
- Hang det ikke et bilde av henne? - Jo, men vi har tatt det ned.
Hvorfor vet jeg ikke.
Hun var på din alder.
Hvor skal De hen, frøken?
Jeg skal møte løytnant Laurent d'Argilat.
Kvinner har ingen adgang i disse tider.
- Gi ham beskjed. - Jeg er ikke noe bud ...
Vær så snill?
Er det du som er den "lekre dama" som spør etter meg ...?
- Hva gjør du i Paris? - Forfølger deg. Kjøper du lunsj?
En annen dag. Jeg kan ikke plutselig ta fri.
- Jeg kan bare i dag. - Jeg kan ikke ...
- Ikke stå her. Vent i arkadene. - Vi ses om litt.
Ser De etter piken med hatten? Hun har gått inn alt.
- En god idé. Her var det hyggelig. - Ja, veldig.
- En aperitiff? - Nei.
Jo, et glass hvit Bordeaux.
- Hvordan går det hjemme hos deg? - Som hos deg.
Mennene går i krig, og kvinnene kriger mot hverandre.
Din forlovede er vel langt fra bombene?
Nei.
Hun bor her i Paris.
Hun ville bli glad for å se deg, Léa.
Hvor lenge vil du føre din egen krig mot meg?
Hva er det?
Vi er blitt gift.
Gift?
Krigen gjorde oss bekymret for hverandre, så vi giftet oss.
Alt gift?
- Ja. - Etter 6 ukers forlovelse ...
- Og hvor mange barn har dere? - La være, Léa ...
- Hva tar du meg for? - Léa ...
Det er ingen Léa mer!
Du skjønner ingenting!
Når jeg ... jeg elsker deg!
- Goddag, løytnant. - François, er du her?
Léa Delmas ... François Tavernier ...
Vi møttes i forlovelsen.
- Det kan jeg ikke huske. - Ikke vær lei for det.
Det er første gang jeg har sett perler stråle som Deres øyne.
Det er første gang jeg hører noe sånt vås.
- François er en nær venn. - Det forundrer meg ikke.
Takk for det glasset hvitvin.
Léa, hør nå her ...
- Hun er veldig ... - Veldig.
- Veldig yndig. Din elskerinne? - La være.
Da kan jeg kanskje nå henne før grensen.
- Har De bestemt Dem? - For hvem?
- Frøken? - Gå Deres vei!
Jeg kan kjøre Dem.
Jeg har min egen bil. Den holder ...
Hva er det for en?
Det forteller jeg ikke hvem som helst.
Jeg har en beskjed fra Laurent.
La meg høre.
Laurent er ikke ledig, siden han er gift.
Så han sa jeg hadde sjansen. Jeg er ledig.
De lyver ...
Selvfølgelig lyver jeg.
Spøkefugl!
- Léa ... - Gå Deres vei!
De er ennå penere når Deer sint.
Men alvorlig talt ... jeg er en venn av Camille.
Hun er som en søster for meg. Jeg fikk Laurent inn i ministeriet.
Jeg passer på dem. Så la dem være i fred.
Følg rådet mitt. Nå må jeg nok gå.
Léa?
Ring meg. Jeg liker kvinner, De liker menn ... Vi burde møtes.
Var det en fin tur? Liker De Paris?
Veldig!
Léa ...?
Hva skjer?
Hva er i veien?
- Svar meg! - Jeg vil hjem.
Til mitt eget hus og mine venner. Jeg tok feil.
Da kjører vi hjem sammen.
Camille er her. Du blir glad for å se henne.
Nå er Léa her.
Goddag.
Jeg ringte til Montillac og fikk å vite at du var her.
Så heldig for meg.
Hun har en liten hemmelighet. Bare gjett!
Hun skal ha et lite barn!
Et barn?
Hva er i veien, lille skatt?
Hva skjer?
Det er ingenting ... Jeg har ikke spist lunsj.
- Jeg henter litt vann. - Og jeg varmer opp kalvekjøttet.
Bare rolig. Jeg er her.
Jeg hadde ikke lovet deg noe ... Vi har giftet oss.
Hun skal ha et barn ... barn ...
Jeg er skuffet over Stalin.
Jeg diskuterte det med faren til de to pikene nedenunder.
Kommunist, men samtidig veldig dristig ...
Dere skulle ha sett ham forleden! Hva snakket jeg om ...?
Stalin.
Hvordan kan han menge seg med den klovnen? Jeg er helt paff.
- Stalin og Hitler ... - Ryggsekken min er klar.
- De vil vel ikke dra i krigen? - Kanskje vi skal trekke oss tilbake.
Paris-Soir skriver, at man bare trenger litt undertøy.
En bør sy familieboka, bankboka og husleiekvitteringen inn i tøyet.
Pass på!
- Skal du ikke spise noe, søte barn? - Jeg er ikke sulten.
- Da besvimer du kanskje igjen, - Vi reiser på søndag.
- Du sa lørdag. - Camille og Laurent har mottakelse.
- Jeg er for trett, men du må gå. - Hvorfor?
For vennskaps skyld.
Camille ...
- Hva med Léa? - Jeg håper hun vet hvor det er.
Jeg elsker deg. Kom ...
God aften, frøken ...
Skynd dere ned!
Nå, er De der ... For et sirkus. Ikke bli stående der.
En må ikke miste motet.
- Liker De livet i Paris? - Skulle ikke De til fronten?
Léa, Léa! Vi burde bli gode venner. Med det samme.
Umulig.
Jeg vil lære Dem alt om livet ...
Det er fredens årgang. Nyt de siste dråpene!
Fordi en skal dø trenger en ikke å slutte å leve.
Min fødselsdagskake fra München ...
- Kan en drikke av flasken? - Dette er et fornemt sted!
Gratulerer. En vellykket flyalarm.
Léa, har jeg presentert min venn François Tavernier?
- Det klarer han knapt selv. - Dere har møtt hverandre ...
Skinnet kan bedra.
Kom hit, Camille.
- Sarah Mülstein. - Léa.
Hvorfor omgås De en så ubehagelig mann, frøken?
Frue! Jeg er gift.
François vil hjelpe min far og min mann ut av Tyskland.
Sarahs far er dirigenten Israël Lazare.
Hvorfor vil de forlate Tyskland?
Fordi de er jøder.
Og hva så?
De skinner ... i Tyskland blir jødene ydmyket nå.
De blir pint og drept.
Unnskyld. Det visste jeg ikke.
La oss danse, Sarah.
Mens De venter på at De får musikken tilbake.
- Jeg elsker deg, Laurent. - Det vet jeg.
Jeg elsker deg hver dag.
Jeg faller i søvn i armene dine og våkner sammen med deg.
Jeg reiser i morgen.
Hvor da?
Til fronten.
Til fronten ...
Vil du gjøre meg en tjeneste?
Deg, ja.
Legen har sagt at Camille skal holde sengen.
Han frykter for barna våre.
Foreldene hennes er reist, så jeg vil gjerne...
... at du blir og hjelper henne.
- Og det ber du meg om! - Jeg er langt vekk. Jeg er redd.
- Forstår du ikke? - Nei.
- Er det så uvanlig? - Ja.
For du ber meg om det. Jeg, som elsker deg.
Så elsk henne også.
Jeg skal gjøre det. Jeg skal bli hos henne.
Jeg blir hos din kone.
Men ta ikke feil ...
Det er fordi jeg elsker deg.
Når du tenker på henne skal du tenke på meg også.
Léa!
Hva gjør du her?
Vær så god, de er til deg. Jeg har kjøpt dem selv.
Jeg elsker deg ...
Jeg elsker deg, jeg elsker deg ...
Hvis jeg dør ...
... så glem at jeg har sagt det.
Jeg elsker deg.
Jeg har elsket deg hele mitt liv!
Farvel, min skatt. Pass godt på deg selv.
- Jeg er voksen nå. - Du vil alltid være min lille pike.
Jeg kommer hjem når Laurents barn ...
... når Camilles barn er født.
Du gjør en god gjerning.
- Farvel, far. - Farvel, min skatt.
Frankrike er besatt, men ikke beseiret ...
DE BORTSKJEMTE BARNA
Nei, den må De da ikke lese.
Denne er mer interessant.
En pamflett av Céline. Heldig stil, uheldig tankegang.
Nei ... ikke vær redd. Jeg er 100% homoseksuell.
- Ikke sant, frøken Grondin? - Så, hr. Mahl!
Skal De utbasunere det til fremmede kunder?
"Fremmede"? En sveitser. Han er fra Bern.
Så ta Kvalmen av Jean-Paul Sartre.
Det er til en gravid venninne som ofte er syk, så Kvalmen ...
Så kjær hun er.
Jeg heter Raphaël Mahl. Med 'h', ikke som 'malplassert'.
- Hva er det De gjør? - Jeg tar den jo, frøken Grondin.
Finn Bagatelles pour un Massacre til denne personen som er så ...
Kjær!
Til Castor . Simone de Beauvoir. Det står også en setning av Céline:
"En gutt uten kollektiv betydning, bare et individ."
En skulle tro det var meg. Der snakker den raringen om meg også.
Og ikke særlig pent. Fordi jeg er ... jøde.
Den burde hun lese. Skriv det på min regning.
Farvel.
Nå vet jeg det! Vi møttes i Firenze.
Mot slutten av det 15. århundre. På muren til et lite kapell.
Det husker jeg tydelig.
Smil nå litt.
Da tar jeg livet av meg og skjærer meg i småstykker på grunn av Dem!
Léa ...
Jeg har det mye bedre.
Men legen tvinger meg til å bli liggende.
- Jeg vet det er et stort offer. - Hva da?
Å være så langt fra Montillac.
Laurent har fortalt hvor storsinnet du tilbød å bli hos meg.
- Har han sagt jeg tilbød det? - Ja.
- Jeg har fått et brev. - Alt?
Han skrev det på toget. Han er så kjærlig.
Den måten han snakker om oss og våre barn på ...
- Nå skal jeg lese det for deg. - Bli i sengen. Du er trett.
Jeg har en bok til deg.
"Natten er blid". For en pen tittel.
Hva er det?
Jeg har fått en ny venn. Det er visittkortet hans.
- Jeg beundrer deg. - Hvorfor sier du det?
Du har ingen grunn til å beundre meg.
Jeg kan godt være alene, Léa.
Livet ditt er ikke her. Jeg vil ikke være en belastning.
- Ti stille. - Nei.
Jeg er veldig rørt over hengivenheten din.
Legen er her.
Jeg kommer snart igjen.
Léa ...
Takk.
Laurent, min egen Laurent. Første jul uten deg.
Siste jul uten deg. Det ønsker jeg. Nei, det skal det være.
Camille og jeg tilbrakte julen sammen med tantene.
De er så morsomme.
Som utenfor tid og sted.
Egentlig er de helt ute av seg selv, men prøver å skjule det.
Som om de knapt klarer å bevare alvoret under krigen.
Julegavene våre var å le.
Min kjære Laurent!
Jeg vet at du har hjertet på rette sted. Du er så hederlig.
Men jeg kjenner din hemmelighet: At du elsker meg ...
Dagene går. Du er min kjærlighet.
Tiden går sin gang.
Jeg tar meg av Camille. Noen venner tar seg av meg.
Elegante venner ...
Laurent ...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal slutte brevet. Jeg venter på deg.
Jeg håper at denne krigen aldri blir til noe, Léa.
De må ikke fortelle hvor de befinner seg.
Men jeg tenker meg at det siste brevet hans kom herfra.
Jeg rykker frem tyskerne.
Fjern det røde flagget.
Men ... det er Laurent.
Det virker som en blodflekk midt i skogen.
Jeg ble glad. Hvorfor ringte De?
Nysgjerrighet, kanskje.
Og fordi jeg vet hvordan det er å være helt alene i Paris.
Tror De jeg er alene?
Under flyalarmen forleden iakttok jeg Dem.
De styrte mellom lyder og menn som en ensom liten skygge.
De har visst forstand på menn!
- Hvordan kan man unngå dem? - Visse kan man unngå!
- De mener François Tavernier. - Han er ubehagelig.
Ja ... De er kanskje litt sjalu på hans og mitt forhold allikevel?
Tiltrekker han Dem? De tiltrekker i hvert fall ham.
Jeg kommer aldri til å elske François.
- Men jeg er glad i ham. - Hvor skal vi hen?
Møte en amerikansk musiker som har forbindelser i Berlin.
Han kan kanskje hjelpe min far og min mann David.
- Hvordan gikk det? - Dårlig nytt.
De pokkers nazistene vil ikke la dem forlate Tyskland.
Far bukker under. Bare fordi han er jøde ...
Han som ble hyllet verden over blir nå behandlet som en hund.
Og de tar fra ham musikken, det eneste han har levd for.
Ikke heng med hodet. Det er ikke Deres skyld.
Fortell litt om Dem selv. Hva liker De?
Det er et stort spørsmål. Det vet jeg ikke ...
Jeg liker mange ting.
Jeg mente ... for hva og for hvem ville De være villig til å dø?
For Montillac.
Det er min fars vingård.
Ja, jeg kunne dø for min jord.
Godt. Det gjelder å føle seg sterkt knyttet til noe.
De er en fantastisk pike, Léa.
God aften. François Tavernier ... Er De en av de berømte tantene?
"Berømt" er nok for sterkt ... Kom inn.
- Er hun klar? - Klar?
Vi skal på en veldedighetskonsert.
Det er alltid pinlig å komme etter presidenten.
Presidenten? Jeg har ikke fått vite noe.
Min søster er og bytter gassmaske. Nå skal jeg hente piken. Sett Dem.
Du kan da ikke la presidenten vente!
- Han har stil. Bravo! - Han er ikke min venn!
Hemmelighetskremmer!
Hun kommer nå.
Léa! Er De ikke lenger? Vet De hva klokken er?
- Hva mener De? - De driver ap med meg.
Jeg har nevnt den konserten minst tre ganger. Hos Ponchartrains ...
- Hvem? - La nå være, Léa.
- Kjenner De meg? - Det er noe ved ansiktet Deres...
- Det var godt. - Jeg har ikke noe å ta på.
Alt er der nede. Hun kommer snart, fullt påkledt.
Stopp det pjattet! Presidenten venter på Léa.
- Det kan da ikke stemme. - Jo.
Hvem er der nede?
- Ta av deg underskjørtet. - Nei ...
- Så flott han er. - Hvem?
- En ser straks at han er dannet. - Hvem?
"Hvem"?! Nå stakk jeg meg på grunn av deg.
- Den er stygg. - Bare vent og se.
Hva er det for et erme? Det er første prøve!
Vet De hva jeg liker med Dem? Alt.
Hva liker De med meg?
Ingenting.
I begge tilfelle er det for mye. En sigarett?
- Ja! Det er den første. - I kveld?
Nei, i hele mitt liv.
Så deilig det er å kikke på Dem.
Tro bare ikke at jeg kommer til å hoste.
- Hva gjør De i stedet for krig? - Prøver å oppnå Deres kjærlighet.
- Det er ikke noe yrke. - Nei, men et stort arbeide.
Skal vi danse?
Ta litt å drikke.
Sett Dem ned.
Drikk dette.
Tyskerne er i Holland, Belgia og Luxenbourg. Snart er de her også.
- Det er fryktelig. - Ja, og ingen har villet innse det.
Hva med Laurent?
Det vet jeg ikke.
Jeg kan dessverre ikke følge Dem hjem. Man venter meg i ministeriet.
- Er De så betydningsfull? - Léa ...
På gjensyn.
Gamle Europa er i krig. En krig i en ond makts tjeneste ...
STENGT PÅ GRUNN AV BEGIVENHETENE
- Flykter De også? - Nei, vi trekker oss tilbake.
For å samle oss til et angrep. De er gått over Marne-elva.
Vi skal vel ikke sitte og vente på dem?!
- Hvor drar De hen? - Nord for Grenoble.
Vi har en søster i Vercors.
- Der skjer det ingenting. - Hvor blir hun av?
Du skal vel ikke rømme Paris på ski!
La være.
- Når går toget? - Klokken 12.
Da må De skynde Dem.
- Farvel. - Farvel, min skatt.
- Takk for alt. - Hvor lenge blir du?
- Det avhenger av Camille. - Når blir den lille født?
- Om noen dager kanskje. - Dårlig tidspunkt.
Denne lå i skuffen til din mor.
- Den er pen. - Det er brodert.
Hun hadde laget den.
Nei ... det er alt for mye.
Du trenger penger til toget. Vi bebreider oss selv allerede ...
Vi føler at vi utleverer deg til fienden.
Nå går du for vidt.
- Det er en stor hjelp. Takk. - Farvel, min skatt.
Du må forstå at vi er så redde.
Farvel. Jeg elsker dere.
Fruen fikk et illebefinnende i morges etter å ha hørt radioen.
Legen er her.
Farvel, frøken.
Min elskede kone! Jeg har tenkt så mye på deg.
Det er ikke til å fatte. Alt er så grusomt.
Vi var soldater. Nå er vi feige flyktninger.
Overfylte biler, sykler og mennesker hulter til bulter overalt.
Gråtende kvinner og gråtende menn.
Brevene dine kom samtidig.
Tenk at det lille barnet skal fødes i dette kaoset. Men for en lykke.
Jeg har en venn som regnet ut at det blir en pike.
Du skrev at Léa er hos deg. Hun er en dyrebar venninne.
Camille, min Camille, -
-jeg tenker bare på deg, min elskede hustru ...
Min pene venninne!
Sett Dem ned. De har ikke stukket av, som alle og enhver?
Jeg reiser hjem til Bordeaux om et par dager.
Min nevø snakker hverken fransk eller engelsk.
Og siden jeg ikke snakker dansk bruker vi fakter.
Han er danser. De skulle se ham i dansesko.
Jeg kan snaut se det for meg, men jeg tror Dem.
Hva med Dem, Raphaël?
Det vet jeg ikke.
Jeg er invitert til å flykte til mondene steder. Cannes, Biarritz ...
Det trettende i disse krigstider er all selskapeligheten.
I morgen er det kanskje ikke en eneste bil i Paris.
Hold opp med det sugerøret! Folk kikker.
Faktisk bløffer jeg, og jeg er ikke sikker på ...
... at jeg kan bløffe tyskerne.
Riktig, ja. Han er søt.
Jeg forstod ikke en lyd.
Jeg likte Dem med en gang.
Jeg hater deg.
I like måte.
Jeg vil gjerne føde et annet sted.
På en øy. Med blomster og fugler.
Vet du hva jeg syns du er akkurat nå?
Usedvanlig tåpelig.
- Og vet du hva jeg syns om deg? - Ja, la meg høre ...
Léa!
Vi må vekk. Med det samme!
- Vi må vekk! - Alle stasjoner er stengt.
- Det er biler ... Vi må vekk. - Ikke med ditt barn!
- Det skal nok gå ... - Hva skal vi gjøre?
Hørte dere fly?! De fløy rett over oss!
Ta det rolig.
I morgen finner vi en løsning.
JERNBANESTASJON
Hør godt etter ...
Av sikkerhetsgrunner -
- er det stengt her til kl. 17.
- Hør på meg ... - Vi vil vekk!
Alle skal få dra.
Vi har satt inn 38 ekstra tog. Alle får nok kommet av sted.
De kommer av sted litt etter litt, men De kommer av sted.
Min kjære Léa, stadig pariser!
François er som sendt fra himmelen. Han har en bil!
Himmelen er sterkt sagt. Jeg kommer fra Dunkerque.
Men bilen har jeg.
Hva gjør de?
- Kan du ikke hjelpe meg, Josette? - Nei.
- Hvorfor? - Jeg tør ikke gå ut.
Léa!
Hvor er du?
Josette ...
Josette!
- Et familiemedlem? - Nei.
- Vi må videre fort. - Ja, jeg skynder meg.
Drikk, Camille ...
Det skal nok gå.
Vi skal nok nå frem.
Det lover jeg deg.
Vi når frem begge to.
Skaff en lege! Hun skal føde. Hun er dårlig!
Alle er vekk. Det er bare meg og dyra.
Camille, vi stanser her.
Det ser ikke ut til å være noen her.
Hallo? Jeg vil gjerne snakke med Montillac i Gironde.
Nei, jeg vet ikke hvor jeg ringer fra.
Ja, jeg venter.
Hallo?
Kan De høre meg?
Hallo?
Det stemmer ikke!
Jeg tenker på alle de ulykkelige flyktningene -
- som streifer hjelpeløse om på veiene.
Jeg føler med dem.
Det er med tungt hjerte jeg sier at vi må innstille kampen ...
Krigen er over!
Vi skal innstille kampen. Den opplysningen hadde De ikke fått.
"Ordre til alle enheter!
Alle tjenestemenn skal bli på sin post selv om fienden kommer."
- Hva betyr det? - At vi har plikt til å overgi oss.
Eller så må vi gjøre opprør med det samme.
Tro om jeg rekker å besøke Chenonceaux før jeg drar hjem?
Neppe, hr. major.
- François! - Nei, har De ferie her?
Er det utkledd slik De leter etter regjeringen?
Det er perfekt. Alle går i samme retning.
Jeg lånte badet Deres for å friske meg litt opp.
- Det trenger De. - Det gjør De også ...
- Jeg trodde krigen var slutt. - Hvem har sagt det?
- Marskalk Pétain. - Det er i dag den begynner.
Ved å slutte fred med Tyskland har han erklært Frankrike krig.
Jeg er redd ...
Elsk med meg.
Jeg vil ikke dø uten å ha elsket.
Hva vil Deres eventyrprins Laurent tenke?
Det er noe annet. Jeg elsker ham.
Godt. Jeg ble litt redd.
Nå vil jeg gjerne.
Jeg elsker Dem.
Det er nok nå.
- Hva har dere gjort med bilen?! - Den er bare slitt.
Slitt? De kan like godt si at et smykke er slitt!
François? Tror du at Laurent er tatt til fange?
- Det håper jeg. - Hvorfor?
- Da er han i live. - Nettopp.
- Har De sett hvor vi er? - Alt står så smått.
Vi kjører langs Loire til vi finner en bro som ikke er sprengt.
- Og ellers? - Så må dere svømme!
Nei, ikke ennå, hr. kaptein! Vi mangler alt.
Sprengstoff, ledninger ...
Vi kan ikke sprenge en bro med 2 kg sprengstoff og en liten kanon.
Han slang på røret!
- Vi er klare. - Fyr!
Hva er det dere gjør?
Hva nå ...?
Kom og hjelp meg!
François, den starter ikke!
Dytt!
Tyskerne!
Skynd dere!
Léa! Vannet går!
Fostervannet går!
Ammunisjonen!
Kjør, Léa!
Barnet må ut, Léa.
Halt!
Det er en kvinne som dør snart! Hun er gravid.
Freund, sterben ...
Hjelp meg! Ellers dør hun!
Kan dere ikke forstå det?
Press, press ...
Press, press!
Det er en gutt.
Hva heter han?
Det vet jeg ikke.
Laurent.
Ja ... Laurent.
Ta ham i armene dine.
Takk.
- Pass på. Skrøpelig. - Det vet jeg godt.
Laurent ...